TRANSILVANIA 1893
Tillat meg å presentere meg selv.
Jeg er Thomas Renfield. Jeg er sakfører fra London.
Kona og jeg elsker engelskmenn! Ikke sant?
Jeg er ikke vant til de transilvanske veiene.
-Jeg føler meg ikke bra. -Jeg ber kusken om å kjøre sakte.
Kusk...
Solen går ned! Vi må til byen før mørket faller på!
Skynd deg! Skynd deg!
Fortere! Fortere!
Hold deg fast, engelskmann!
Jeg forstår hva du mener.
Kusk! Kan du kjøre litt saktere?
Ja da!
Mange takk. Du kan la bagasjen stå.
Jeg skal til Borgopasset i kveld.
-Hva gjør du? -For mørkt. Jeg kjører ikke lenger.
Du må gå resten av veien.
-Skal du videre i kveld? -Ja, jeg skal til slottet.
Jeg har et møte med grev Dracula.
-Dracula! -Dracula!
"Møte"?
-Ja, jeg har et møte med greven. -Nei, nei, nei... Ikke gjør det!
-Hvorfor ikke? -Vi fjellfolk tror...
...at det bor vampyrer på slottet.
-Vampyrer? -Ja, de vandøde.
De kommer opp av kistene om natten.
Akkurat... Akkurat, ja.
De tar ulvens eller flaggermusas form og biter i offerets hals-
-og drikker dets bloooooooood.
-Men det må være overtro. -Nei, madam Ouspenskaya har rett!
-Min sønn. Ta dette korset. -Nei takk.
Jo, ta korset.
Dets hellige kjærlighet-
-vil beskytte deg mot den lurende fareeeeeeeeeen.
-Nei, oppriktig talt... Nei takk. -Ta imot korset, for pokker!
Det blir 15 kopek.
Mange taaaaaaaaaaaakk.
Må jeg gå, så må jeg gå.
Nei! Ikke gå, jeg ber deg.
Du forstår ikke. Jeg er ventet.
Vel... Tjo hei!
Hva?
Hvordan står det til?
Thomas Renfield, sakføreren fra London.
Jeg skulle treffe grev Dracula.
Kjære vene!
Nattens barn...
Men som de skitner til...
Jeg er grev...
...Dracula!
-Skadet De Dem? -Nei da. Jeg tåler en støyt.
Følg meg.
Følg meg, Renfield.
Renfield, ikke bli hengende etter.
Jeg kommer!
Jeg ble heftet. Litt pinlig.
De gikk gjennom spindelvevet. Jeg fulgte etter.
Så prøvde jeg å gå rundt, men nei, da.
Det var festet på alle sider, så jeg...
Det spiller ingen rolle, Renfield.
Hvis De ikke er trett, vil jeg diskutere kjøpet av Carfax Abbey.
Selvsagt... Jeg har papirene her.
Utmerket.
-Litt mye støv... -Ja, jeg liker det slik.
Skriv under her...
...og her. Slik, ja.
Gratulerer. De eier nå Carfax Abbey.
Én kopi til Dem, og én til meg. Uff da...
-Er alt vel? -Jeg skar meg litt på papiret.
Kjære vene.
Ingen fare. Jeg har et lommetørkle her et sted.
Så klønete av meg.
Det er verre enn jeg trodde. Jeg punkterte en åre.
Mine gode Gud!
Hva gjør dere med møblene?
Hva pønsker dere på? Hva skal dette bety?
Hvem er dere? Du sitter på kneet mitt!
Hold opp øyeblikkelig! Dette går da ikke an!
Hører dere hva jeg sier?
Dette...
Dette går da...så det suser!
Hva skal dette bety?
Skal dette gjøre meg stolt av dere?
Gå. Så skal jeg gjøre ham til min slave.
Og kutt ut det der!
Renfield. Føler De Dem bedre? De hadde visst et mareritt.
Et mareritt? Det virket så virkelig!
To yppige kvinner. Hvordan skal jeg beskrive det...
-Har De vært i Paris? -Ja.
Jeg skal vise Dem en gammel transilvansk avslapningsøvelse.
Se inn i øynene mine.
Øyelokkene blir tyngre.
De føler...
Renfield, De sovnet for fort.
Jeg har mer å fortelle Dem.
Våkne!
Nå... De føler Dem søvnig...
For en ynkelig tufs...
Ikke sov, Renfield! Hør på meg!
De hører bare min røst. Heretter er De min slave.
De vil ofre alt for å beskytte meg.
Til gjengjeld skal jeg gi Dem liv.
Men ingen store liv. lnsekter, fluer, edderkopper...
Vi skal seile til England. Vi drar i morgen kveld.
Jeg befaler Dem: Pass på kisten min!
Ja, herre!
DEMETER PÅ VEI TIL ENGLAND
Renfield!
-Renfield! -Jeg kommer, herre.
Herre, herre... Jeg skal hjelpe Dem.
Nå har jeg Dem, herre.
De ser elendig ut, herre. De er uttørket.
-Her... De trenger væske. -Ja, det har du rett i.
Jeg tror at jeg begynner med førstestyrmannen.
DØD KAPTEIN FUNNET PÅ FORLATT SKIP
Opera gjør meg lykkelig. Jeg elsker kunst og skjønnhet.
Ja, min kjære, opera er fantastisk!
Musikken er fylt av kjærlighet, hat, sensualitet og lidenskap.
Alt det jeg har undertrykt i livet mitt.
-Beklager at jeg ble sen, skatt. -Vi ble så urolige, far.
Bare sitt. Jeg ble heftet på asylet mitt.
Vi fikk en virkelig galning.
Den eneste overlevende fra skipet som drev inn i Whitby havn.
-Kan jeg hjelpe Dem, sir? -Ja, det kan du...
Dr Seward har sin losje her. Jeg må treffe ham i enerom.
Si at det er en beskjed til ham i lobbyen.
En beskjed til dr Seward i lobbyen.
Utmerket.
Beskjed til dr Seward i lobbyen.
Du vil ikke huske noe av det jeg har sagt til deg.
Besynderlig.
-Kan jeg hjelpe Dem, sir? -"Kan jeg hjelpe Dem, sir?"
-Hvorfor sa du ingenting? -Om hva da?
-Om beskjeden. -Til hvem?
Glem det, jeg sier det selv.
Siden innsatsen var så slett, blir det ingen drikkepenger.
-Ingen drikkepenger? -Jaså, så det husket du...
Har dere sett dette?
Unnskyld. Er De dr Seward hvis asyl ligger i Whitby?
-Det stemmer. -Jeg har kjøpt Carfax Abbey.
-De bor visst like ved. -Ja, det stemmer. Og De er?
Tilgi meg.
Jeg er så kjent i mitt land at jeg iblant glemmer å presentere meg.
-Jeg er grev... -Dr Seward.
Det er en beskjed til Dem i lobbyen.
Hva er det nå, da? Typisk. Unnskyld meg!
-Dracu...la. -Hvordan står det til, greve?
Jonathan Harker, dr Sewards assistent.
Lucy Westenra, og min forlovede, dr Sewards datter Mina.
Grev Dracula. Det blir fint igjen å se lys i Carfax' mørke vinduer.
Ja, huset minner meg alltid om det gamle verset:
Høyt det er under taket, veggene er kalde
Vår latter gir ekko, som om de døde var der
Jeg liker måten du tenker på.
Døden er mitt favoritt-tema.
Vi må møtes og ha en lang diskusjon, en svært lang en.
Jeg må gå nå. Jeg har det travelt.
Grev Dracula?
Unnskyld, min skjønne, men De har en slik vakker "ucipital mapilary".
Hva er det?
Dette.
Takk.
Nå trekker jeg meg tilbake.
Det er noe...overnaturlig over den mannen.
-Han gir meg gåsehud. -Å, ja... Meg også.
Å, grev Dracula...
Kunne vi bare tatt den lange diskusjonen akkurat nå.
-Unnskyld oss, kjære. -Dr Seward? Jonathan!
-Jeg lå og sov. -Vi hørte noe utenfor.
-Det kan ha vært en tyv. -Kan vi se oss omkring?
Ja, vær så god.
-Ingen der ute. -Ikke her inne heller.
For en lettelse. Her er det ingenting å frykte.
Vi beklager så meget. Vi fant ingen tegn til innbrudd.
-God natt! -God natt...
Låsen er treg, men jeg skal smelle døra skikkelig igjen.
SEWARDS ASYL
-Renfield! -Ja?
Jeg klarer ikke mer! Lyset, hylene, galningene som stirrer!
Veggene kryper mot meg. Jeg må ut!
-Tilbake til arbeidet, vakt! -Ja, sir!
Kom, Renfield. Du skal drikke te med sjefen.
Endelig! Nå vil dr Seward forstå at jeg ikke er gal!
Det tør jeg ikke å vedde på. Kom igjen!
Stå her.
-Mr Renfield er her, dr Seward. -Før ham hit, Martin.
McManus, pasienten i vestre fløy, er fullstendig krakilsk.
-Gi ham klyster. -Klyster?
Da føler han at han får...gjort noe.
Ja, sir.
Snilt av Dem å komme.
-Hvordan har vi det i dag? -Jeg er helt frisk.
Tør jeg spørre hvorfor jeg er her, dr Seward?
-Vi ville ta noen prøver. -Det har jeg ingenting imot.
Som De ser, er jeg frisk som en fisk.
-Er De sulten? Forsyn Dem. -For en overflod...
Jeg sa nettopp til Ma... Hva var det?
De tok noe fra bordet og puttet det i munnen.
-Det så ut som et insekt. -Det var et bringebær.
Det er ingen bringebær her.
Da var det en rosin som løsnet fra en muffin.
-Se, denne mangler en. -Ja, så menn!
Så tåpelig av meg. Jeg må ha innb...
De gjorde det igjen! De spiste et insekt. En edderkopp.
-Det gjorde jeg ikke. -Jo, det gjorde De.
De fanget en edderkopp og spiste den!
En edderkopp?
Det er jo absurd.
-Jeg mistet gaffelen. -De kastet den jo.
Hva er det med Dem? Mr Renfield, hva driver De med?
-Jeg fant den! -Dette er ytterst upassende.
Beklager forstyrrelsen.
Gode Gud! De spiser jo insekter!
-Hva behager? -Det prøver å krype ut av munnen!
-Ut av munnen? -Ja, det prøver å rømme!
-Vær ikke latterlig. -Stakkaren kjemper jo for livet.
De er jo helt på viddene!
Det er jo De som er på viddene!
Hei, lille venn. Ikke vær redd.
-Han er gal... -Jeg vil ikke gjøre deg noe!
Jeg vil bare spise deg!
Martin! Martin!
Tvangstrøye og klyster!
Vent! Klyster først, og så tvangstrøye.
-Ja, sir. -Liv! Liv!
Å, Lucy, din syvsover. Klokken er ti, og hestene venter.
Jeg tror ikke at jeg orker å stå opp i dag, Mina.
Jeg hadde så fæle drømmer...
-Jeg føler meg helt tømt. -Du er blek. Du ser utmattet ut.
Far bør ta en titt på deg.
Far, det gjelder Lucy...
-Hva er det? -Hun er blek og gusten.
Blek og gusten? Jeg skal se på henne.
Jeg har gitt deg laudanum, slik at du får sove.
Ingen tegn til infeksjon. Hvordan fikk du disse merkene?
Et insekt? Husker du et bitt?
Nei...men jeg hadde en drøm.
Jaså? Om hva da?
Jeg husker ingenting.
Hun sover. Jeg er helt rådløs.
Jeg vil kontakte professor Abraham Van Helsing.
-Er han ikke metafysiker og filosof? -Og lege.
Ekspert på obskure sykdommer. Bare han kan hjelpe oss.
Kontakt ham, far. Kontakt ham straks.
LONDON HOSPITAL
OBDUKSJONSFORELESNING AV PROF. VAN HELSING
Mine herrer. Dere skal få bivåne deres første obduksjon.
Det er ikke uvanlig at nye studenter blir litt svimle-
-under obduksjonen.
Det er her vi skiller våre framtidige leger-
-fra dem som bare vil leke doktor.
Vi tar det fra begynnelsen.
Først avdekker vi liket.
Vi gjør et snitt fra underlivet...
...til øvre del av brystet. Slik.
Når jeg åpner bukveggen, vil dere se-
-at organene ikke er rosa lenger.
De har en heslig grønnfarge.
Vi må undersøke innvollene etter ledetråder.
Så...
Send dette videre. Slapp av, det er nok til alle.
Det ser ut til at alle har svimt av.
Hallo, jeg er her fremdeles, professor Van Helsing.
Woodbridge, ikke sant?
Kom nærmere, Woodbridge. De er visst en stø kar.
Skal vi ta en titt på hjernen, kanskje?
Først åpner vi skallen.
Slik.
Og her ser vi den avdekkede menneskehjernen.
Undersøk den.
En bra start på arbeidsdagen.
Kom inn!
Å, professor... Ti av ti!
Jeg har ikke mistet taket på det.
-En beskjed fra dr Seward. -Dr Seward? Hva vil han?
De må komme til Whitby straks. Det er en krisesituasjon.
Krisesituasjon?
Ja, sir, en krisesituasjon.
Nå er jeg våken.
Men det er jo lyst ute. Jeg kan ikke være ute om dagen.
Det er nok miss Lucy s unge blod som fortsatt sitter i kroppen.
Er det mulig at hun har helbredet meg?
Ja, jeg er helbredet!
Nå kan jeg være oppe både dag og natt!
Det er så lyst!
Så mange vakre farger. Og solen er så varm!
Hei, unge turtelduer! Jeg kjente lukten av mat.
-Kan jeg smake på kyllingen? -Selvsagt, sir.
-Litt vin, sir? -Jeg drikker aldri...vin.
Men skitt au, jeg gjør et forsøk.
-Den er god! -Herre, herre!
Se, Renfield, jeg drikker vin og spiser kylling.
-Hva gjør De ute i dagslys? -Jeg er helbredet!
Det er De ikke. Se!
Dette var en tabbe. Jeg må tilbake til kisten!
Det er natt... Så det var ikke virkelig.
Det må ha vært en fæl dagdrøm.
Hun har tre små stikkmerker på halsen.
Tre?
To. Hun har to små stikkmerker på halsen.
-Hva betyr det, professor? -Mine herrer...
Det jeg skal si, vil ryste grunnvollene-
-i deres medisinske viten.
Vi er kommet over i den overnaturlige verdenen.
-Det overnaturlige? -Det overnaturlige?
Ja! Lucy er blitt angrepet av en skapning som står opp fra graven-
-og suger blod fra de levende-
-for å opprettholde sin egen vanhellige eksistens!
Det vi har å gjøre med her...
...er...en vampyr!
-En vampyr? -Vampyr? Hva sier De?
-Jeg sier "vampyr". -Vitenskapen tror ikke på slikt.
Vitenskap, du liksom! Hun har mistet mye blod, ikke sant?
Men se... Se!
Hvor tok alt blodet veien?
Lakenet, nattdrakten... Ser dere blod?
Hvordan forklarer vitenskapen det?
Kan De forklare det? Kan De?
-Jeg kan ikke forklare det. -Ingen kan forklare det!
Sier De at en skapning fløy inn gjennom vinduet,-
-bet Lucy og drakk blodet hennes?
Nettopp.
Og i kveld...vil den heslige skapningen komme tilbake.
Den vil suge ut hennes livsvæsker-
-til den har tømt henne til siste dråpe!
Og dør hun på grunn av denne skjendige skapningen...
...så blir hun slik selv.
-Hva? -...så blir hun slik selv.
Hvordan kan vi beskytte henne mot denne demonen?
Seward?
Har De noen bøker om det okkulte?
-Her er de. -Har De "Transilvansk folklore"?
Har De "Teorien om de vandøde"?
-Har De "Prahas vampyrer"? -Nei.
-Har De "Nosferatu"? -Ja, vi har "Nosferatu".
-Den kom med posten i dag. -Gi meg den!
Det fins en måte å beskytte henne på.
"Skapningen tåler ikke hvitløk."
"Dens rensende effekt er en forbannelse-
-for vampyrens svarte sjel."
Jeg må flytte kisten... Eller kanskje lysekronen.
Her nede ligger du nær oss. Vi er i biblioteket.
De må sove i natt, slik at kreftene vender tilbake.
-Bare slik får De helsen tilbake. -Vil klyster hjelpe?
Kom, vi må gå.
Sov godt, miss Lucy. Hvitløken vil beskytte Dem.
Hvitløk!
Renfield.
-Renfield! -Herre?
Tiden er inne til å tjene din herre!
Kom! De hersens idiotene som blander seg inn...
De vil hindre meg i å komme inn i Lucy s soverom.
-Jeg vil ta... -Vent litt, herre.
-Jeg er lutter øre. -De har lagt hvitløk i rommet.
Hva kan jeg gjøre, herre? Jeg er innelåst.
Tror du ikke at jeg kan få deg ut?
Skulle et ynkelig gitter hindre meg?
Jeg har en fæl hodepine.
Hvordan våger de å utfordre meg...
Jeg som styrer mørkets krefter.
Jeg som kontrollerer nattens demoner.
Jeg som har beseiret mine fiender gjennom århundrene!
Jeg som...
Renfield? Jeg snakker til deg.
-Beklager, herre. -Kom...
Vi har mye å utrette, og tiden er knapp.
Skynd deg, Renfield.
Du skulle klatre ned takrenna, Renfield.
-Jeg flyr, det gjør ikke du. -Selvsagt ikke.
-Kom. -Han flyr, det gjør ikke jeg.
Han flyr, det gjør ikke jeg.
Renfield, din idiot.
-Ta ham, Harker! -Jeg ble fristet!
-Hva gjorde han? -Han så på meg under dynen!
-Du er jo pervers! Martin! -Jaså, her er du.
Gi ham et du-vet-hva!
Nei, ikke klyster nå igjen!
Jo! Ett etter ett, helt til du tar til vettet!
Jeg stenger vinduet.
-Godt. Hvordan har du det? -Denne avskyelige hvitløken...
-Van Helsing insisterer på den. -Å, min Gud!
Lucy...jeg befaler deg...
Åpne vinduet!
Kom!
-Inn med deg, din pervo! -Jeg så ingenting!
Jeg så alt.
-Det er Lucy! Hun er antastet! -Vent her.
-Hvordan har hun det? -Hun er død.
Død? Vampyren har tømt henne for blod.
Jeg sa hun ikke måtte forlate hvitløkens trygghet.
Nei, nei, nei! Det er jo helt absurd!
Vi må kjøre en trepåle gjennom hjertet hennes.
Ellers vil hun forlate graven for å drikke blod!
Lucy var min myndling! Vi kan ikke skjende kroppen hennes slik!
Bør vi ikke iallfall holde vakt ved graven, for sikkerhets skyld?
Nei! Jeg begynner å tvile på denne vampyrteorien.
Hvem i hele England kan vel tenkes å være vampyr?
-Grev Dracula. -Kanskje ham.
Hva? Hva mumler du om?
Grev Dracula! Vi snakket akkurat om deg.
Jeg ble nettopp gjort oppmerksom på stakkars Lucy s bortgang.
-Jeg ville kondolere. -Takk, vi er alle knust.
Dette er professor Van Helsing fra London University.
Ekspert på obskure sykdommer og teologi.
-Og gynekologi. -Har De en finger med i det også?
Van Helsing... Et kjent navn også i Transilvania.
Grev Dracula. Interessant...
Er De i slekt med Vlad Tepes, den første Dracula?
-Tepes? -Ja, det betyr "spidderen".
Han var en blodtørstig slakter som torturerte bønder.
Han hogg av dem hendene og stakk ut øynene-
-før han spiddet dem på jernstenger.
De fortjente det.
Hva hadde de gjort for å fortjene en så barbarisk behandling?
Vi har et ordspråk i vårt land:
De sier også:
Jeg er imponert, Van Helsing, De kan gammel-moldavisk.
Vel, mine herrer. Da skal jeg...
...gå.
Van Helsing. De er en mann som liker å få det siste ordet.
Men jeg vil ikke delta i slike barnslige leker.
Som om jeg skulle bry meg om hvem som får det siste ordet.
Det er sent. Vi får snakke mer en annen gang.
-God natt. -God natt!
For en arroganse.
Det er lett å forstå hvorfor aristokratiet dør ut-
-i den delen av verden.
Vårt arbeid er ikke fullført.
Vampyren er her fremdeles. Han er listig.
Han har århundrers visdom, og han gir aldri opp.
Den mannen gir visst aldri opp!
-Han gir aldri opp... -Hva er det, professor?
-Når flyttet Dracula hit? -For en måned siden.
-Og når ble miss Lucy syk? -Påstår De at Dracula er vampyr?
Ja...og nei.
Jeg sier nei, men er på gli mot et ja.
-Så De sier ja? Nei? -Ikke nødvendigvis.
-De er usikker? -Nei, min teori stemmer!
-Hvilken teori? -Teorien om ja eller nei.
God natt, vakre dame...
Måtte englene synge for deg.
Hjelp meg!
Hva var det?
Hjelp. Det er så mørkt her.
-Hvem er der inne? -Jeg lever!
De begravde meg levende.
Gud være med meg!
Ingen fare, miss. Jeg kommer!
Herregud! De har gjort en feil. En fryktelig feil!
Hjelp meg, er De snill. Jeg er så kald.
Dette ordner seg. De lever jo.
Hva driver du med, Jonathan?
Jeg skal stå vakt ved Lucys grav i natt, slik professoren foreslo.
-Du tror vel ikke på vampyrer? -Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Men skulle Van Helsing ha rett, må jeg være på den sikre siden.
Gjør som du vil, men du kaster bort tiden.
Dumheter...
Gud i himmelen!
Jonathan...
-Lucy? -Bli med meg, Jonathan.
Du har alltid begjært meg, og jeg har alltid begjært deg.
Nå kan vi endelig være sammen.
Jeg er jo forlovet med Mina. Og du er død!
Jeg er ikke død...jeg er udød.
Vel... Jeg er ikke uforlovet. Mange takk.
La meg kysse deg, Jonathan.
La meg vise deg den dype, rå og lidenskapelige...
-...seksuelle ekstasen. -Men, Lucy... Jeg er jo britisk!
Det er disse også!
Lucy...
Nå kan vi være sammen i all evighet.
Tilbake!
Tilbake, du vanhellige demon av natten!
-Etter henne! Nå har vi sjansen. -Til hva da?
Til å tilintetgjøre henne, gutt! Hun er i kisten. Kom!
-Gode Gud! Nå er hun død. -Nei, det er hun ikke.
-Lever hun? -Hun er "Nosferatu".
-Er hun italiensk? -Nei, vandød.
Dømt til å leve i fortapelse. Dømt til å jakte på de levende.
-Hva skal vi gjøre? -Vi må drepe henne.
Og den eneste måten er å kjøre en trepåle...
-...gjennom hjertet. -Grusomt.
Fins det ingen annen måte?
Vi kan hogge hodet av, fylle munnen med hvitløk-
-og rive ørene av henne!
Gi meg pålen.
Jeg klarer det ikke. Du må gjøre det.
Det må gjøres av noen som elsket henne.
-Jeg likte henne bare. -Det gjør nytten. Her...
De klarer det nok.
Plasser spissen rett over hjertet-
-og slå så hardt De makter.
Vent!
Nå!
Herre...gud!
Så mye blod!
Hun har nettopp spist.
-Hun lever fortsatt. -En gang til!
-Jeg klarer ikke. -Det kan ikke være mer blod igjen.
Kom igjen.
Nå er hun nesten død.
Hun er tilstrekkelig død.
-Dette er redsels fullt! -Ja, De har rett...
Vi burde ha lagt ut aviser.
Men hva har jeg gjort... Hva har jeg gjort med stakkars Lucy?
De har befridd henne. Nå har hun fått fred.
-Tørk Dem med dette. -Takk.
Å, stakkars Lucy...
Stakkars, stakkars Lucy.
Her...
Behold det.
Essie... Essie!
Dine øyelokk blir tunge. Du kjenner at du sovner...
Sov.
Mina...
Mina, Mina... Åpne øynene dine.
Reis deg, Mina.
Gå mot døren.
Mina, du er i garderoben.
Åpne døren og kom ut.
Gå mot terrassedøren.
Se opp for fot...
...skammelen.
Reis deg. Nei, ikke du. Sitt.
Nei, ikke du. Du setter deg.
Du reiser deg. Nei, sitt.
Nei, du reiser deg.
Du går mot terrassedøren, og du sovner.
Se opp!
Vent, jeg kommer.
Slukk lyset, så ingen ser meg.
Du skal være min brud for evig.
Vi skal dele den udødelige lidenskap.
-Det ser jeg fram til. -Ikke du!
Du skal være min brud og dele den udødelige lidenskap med meg!
For en kveld, gutten min.
For en kveld!
-Du store. Hva har skjedd? -Alt.
Professor Van Helsing hadde rett.
Lucy sto opp fra graven og angrep meg.
Men nå, endelig, hviler hun i fred.
-Mener du at Lucy ble vampyr? -Ja.
-Hvor er Mina? -Hun sover. Essie er hos henne.
Jeg stiller meg utenfor døren hennes.
-Skal du ikke vaske deg først? -Du har rett.
Har du noe imot å bruke tjenerinngangen?
Det var snilt av deg. Han er dekket av blod, men ikke De. Hvorfor?
Jeg har gjort dette før. Man må vite hvor man skal stå.
Alt dreier seg som beliggenhet, beliggenhet, beliggenhet...
Og nå skal vi danse kjærlighetens dans.
Du kan jo dette!
Ikke lag sugemerker!
Mina?
Jonathan...
-Burde vi ikke vekke henne? -Du har rett.
-Essie... -Jeg må ha sovnet!
Men det er jo morgen!
I det ene øyeblikket var jeg lysvåken,-
-men i neste nu kom en mørk sky over meg.
-Er alt i orden? -Ja da. Vi har det bra.
Jeg skal lage frokost.
Au! Hvorfor har jeg vondt i ryggen?
Jonathan... Jeg hadde en fantastisk drøm i natt.
Jeg føler meg så...annerledes.
Du ser annerledes ut også, Mina.
Kom...
Sett deg her hos meg.
Nærmere.
Nærmere, da vel, dumrian...
Vi kjenner hverandre så godt, men vi har aldri...
...utforsket hverandre.
-Gudskjelov. -Jeg er ikke den Mina du kjente.
-Hva mener du, kjære? -Det er noe du må gjøre for meg.
-Hva som helst, kjære. -Godt...
-Kjenn her. -Så gjerne...
Hva er det du sier?
Greit. Du skal slippe å ta på meg.
Jeg kan ta på deg.
Hold opp med dette øyeblikkelig!
Hva går det av deg? Jeg går.
Nei, ikke gå! Du har rett...
Noe tvinger meg til å si ting jeg ellers ikke ville ha sagt,-
-og gjøre ting jeg ikke vil gjøre. Hjelp meg, er du snill!
Selvsagt, Mina! Hva skal jeg gjøre?
Ta på denne!
God morgen, Mina. Har du sovet... Harker!
Slipp meg, Jonathan!
-Ja, slipp henne! -Jeg ber om unnskyldning, sir.
-Skam deg! -Hun tvang meg!
-Stemmer det, Mina? -Nei, far.
Han begynte plutselig å klå på meg.
-Hun ba meg ta på henne. -Harker, din nedrige slask.
Jeg gir deg både kost og losji. Men er det nok? Nei da!
Etter å ha vært forlovet i bare 5 år prøver du å ta på henne!
-Ut! -Men, sir...
-Hva står på her? -Harker befølte min datter.
Hun tvang meg. Hun oppfører seg merkelig...som forhekset.
Forhekset... Et nydelig skjerf De har, miss Mina.
Ja, det var litt kjølig i morges.
Unnskyld meg...
Kan jeg få se?
-Akkurat som jeg trodde. -Akkurat som Lucy!
Det er ingenting. Det skjedde da jeg skulle feste et sjal.
Sier De det? Jeg har noe til Dem, miss Mina.
-En presang? -På sett og vis. Gi meg hånden.
Vær så god.
Mina!
Se her. Se!
-Hva er det? -Bevis, min ulykksalige venn,-
-på at din datter er rammet av en vampyrs ondskap.
Vi må finne den før hun deler skjebne med Lucy!
-Hvem er vampyren? -Van Helsing mistenker Dracula.
Men det kan være Renfield. Han åt insekter og bøyde gitteret.
-Det kan være hvem som helst. -Det fins én sikker måte-
-å avsløre vampyrer på.
Jeg er med, men dette ballet er ytterst taktløst!
Lucy er død, og Mina er syk.
Ballet har vart i en time. Dracula kommer visst ikke.
Jeg håper at du tar feil. Jeg vil se Dracula i kveld.
-Kanskje er han mistenksom. -God kveld.
Skremte jeg dere?
-Kan jeg ta frakken Deres? -Nei, men ta hatten min.
Takk.
Vi var redde for at De ikke ville komme.
Dette vil jeg da ikke gå glipp av.
Jeg holder kveldene åpne for nye...erfaringer.
Miss Mina... Hun ser ekstra bedårende ut i kveld.
Ville De blitt fra Dem av sjalusi hvis jeg bød henne opp?
Skal jeg være helt ærlig... Slett ikke.
Takk.
Herre, De er her!
Ikke kall meg "herre". Hva gjør du her?
Jeg vet ikke, de inviterte meg.
-Jeg aner ugler i mosen. -Ugler? Hvor?
Renfield. Blir jeg avslørt, må vi flykte.
-Vi møtes ved Carfax. -Det er for farlig.
Der vil de lete først.
Jeg flyttet kisten til det tomme kapellet på klippen.
-La ingen følge etter deg. -Ja vel, herre.
-Ikke kall meg "herre"! -Nei, her....
God kveld, miss Mina! Kan jeg få neste dans?
Vi nyter en forfriskning sammen.
De har tømt glasset Deres.
-Jeg har visst det... -Kom, miss Mina.
Martin!
Nå!
Han er usynlig! Hvordan er det mulig?
En vampyr har ikke noe speilbilde.
Hun danser bra uten ham, ikke sant?
Vi gjør visst suksess. La oss imponere dem.
-Spill csárdás! -Csárdás!
De er lamslått!
Kom igjen. Grand finale!
De er en klok mann, Van Helsing,-
-til å være en som ikke har levd en hel menneskealder!
Grip ham!
Herre, herre!
Jeg mener: Herr, herr...
Hvor tror du at du skal?
Professor!
Vi må finne ham før soloppgang!
-Hvorfor før soloppgang? -Han tåler ikke solen.
Han er i skjul om dagen.
Kom, ellers mister vi miss Mina for alltid.
Kom, fluespiser.
-Han er ikke i Carfax Abbey. -Hva gjør vi nå? Hvor er han?
Jeg vet ikke...
Renfield! Vi må la Renfield gå. Han er vårt eneste håp!
-Han kalte Dracula "herre". -Sa han ikke "herr"?
Han ville lure de enfoldige. Ikke ta det personlig.
Renfield vil dra til Dracula.
Og vi følger etter. Denne veien.
Her blir du til du råtner.
-Du er fri. -Fri? Hvorfor?
-God oppførsel. -Jeg kom jo nettopp.
Og din oppførsel har vært upåklagelig etter det.
Kom igjen.
-Se opp for trappen. -Jeg kommer, herre!
De vil at jeg skal føre dem til min herre.
Jeg må utmanøvrere dem.
Nå er jeg kvitt dem.
Vi har flaks. Mannen er jo idiot.
Kom!
Herre! Nå er jeg her!
-Ble du ikke forfulgt? -Nei, jeg lurte dem.
-De aner ikke hvor jeg er. -Han er i kapellet!
-Du førte dem hit, din tosk! -Jeg beklager, herre!
-Straff meg! -Lur bort dem. Jeg har ikke tid.
-Nei, De må straffe meg! -Ikke nå!
Men jeg sviktet, herre. Jeg har forrådt Dem!
De må straffe meg!
Greit!
Bra, herre.
Bra.
Nå tror jeg det holder.
Hvorfor?
Der oppe!
-Den er låst! -Slå døren inn!
-Ta i alt dere klarer! -Doktor?
De kommer for sent. Du skal snart være min brud for evig.
Fortsett slik. Hardere!
Hengslene gir etter!
Dukk, Jonathan!
Tilbake! Hent en påle, Jonathan.
En kvass trepinne. Hva som helst! Tilbake!
Bra.
Kjør den inn i hjertet hans!
Se opp!
Din arrogante dødelige!
Nå er du i min verden. Du vil aldri komme levende fra dette loftet!
Jeg skal tilintetgjøre deg.
Så skal jeg ta kvinnen du elsker.
Og det er ingenting du kan gjøre for å stanse meg!
Som straff skal du se på når Mina og jeg fullbyrder vårt ekteskap.
Grip ham! Han slipper unna!
-Hvor ble det av ham? -Han er der oppe.
Vi må fange ham, ellers er alt tapt.
Herre, denne veien.
Renfield, din drittsekk!
-Hvor er jeg? Dracula... -Han er død.
Du er fri. Gudskjelov...
Du er min egen uskyldige Mina igjen.
Og det kan jeg takke deg for, min elskede Jonathan.
Og nå, min elskede...
...skal jeg ta deg med hjem.
Herre...
Jeg er så lei for det!
Tilgi meg.
Sånn, ja. Nå begynner De å likne på Dem selv igjen.
Han er borte for godt, Renfield. Du er din egen herre nå.
-Er jeg? -Ja, ingen kontrollerer deg mer.
De har rett.
-Kom, Renfield. -Ja, herre.